Берлін – У столиці ФРН 30 січня відбулася десята зустріч президента України Петра Порошенка і канцлера Німеччини Анґели Меркель. Серед питань, які обговорювали – дорожня карта щодо виконання Мінських угод, співробітництво обох країн у галузі економіки, зокрема в сфері газопостачання, безвізовий режим. Цього разу учасники переговорів зачепили новий чинник, котрий вони мають враховувати: позиція щодо України президента США, з яким глава німецького уряду розмовляла напередодні. Саме з нього розпочалася прес-конференція перед зустріччю глав двох держав у відомстві канцлера.
Канцлер Німеччини, відкриваючи спільну прес-конференцію, зробила заяву щодо указу президента США Дональда Трампа про заборону в’їзду до країни осіб із подвійним громадянством, передусім із ісламських країн. Вона рішуче засудила таке рішення, пояснивши, що нікого не можна засуджувати лише за національною ознакою.
Експерт Німецької ради зовнішньої політики (DGAP) Вільфрід Їльґе у розмові з Радіо Свобода зазначив, що, незважаючи на те, що зустріч лідерів Німеччини й України у Берліні відбувається у вужчому форматі, вона є надзвичайно важливою.
Експерт Німецької ради зовнішньої політики (DGAP) Вільфрід Їльґе
Саме через ситуацію у США і їхній непевний розвиток у зовнішній політиці, європейські партнери України несуть ще більшу відповідальністьВільфрід Їльге
«Адже саме Україна – з проблемою російської агресії на сході – перебуває у дуже небезпечному політичному оточенні. Після приходу Дональда Трампа до влади невідомо, як поводитимуться Сполучені Штати щодо конфлікту, і яку роль відіграватиме в ньому Україна. Саме тому важливо, щоб її найголовніший партнер у Європі – Німеччина – ще раз запевнила про свою підтримку також і внутрішнім процесам реформ. Відтак ця зустріч служить визнанню обопільних відносин у дуже непевні часи. Саме через ситуацію у США і їхній непевний розвиток у зовнішній політиці, європейські партнери України несуть ще більшу відповідальність. Адже Німеччина – одна з найголовніших країн, котра намагається розв’язати конфлікт шляхом виконання Мінських угод, то й зустріч між двома країнами має значення», – сказав німецький експерт.
Принципова позиція Німеччини
Анґела Меркель підтвердила дружні стосунки України та Німеччини, котрі впродовж останніх двох років значно поглибилися. Відтак ФРН «словом і ділом готова підтримувати Україну», сказала канцлер. Ідеться не лише про питання надання асоціації у Євросоюзі та економічну співпрацю: в Україні нині працює 1200 підприємств із німецьким капіталом. Вона схвалила розпочаті реформи та виявила повне розуміння складної економічної ситуації, котра склалася в результаті умов, висунутих Міжнародним валютним фондом. Та на переговорах передусім ішлося про реалізацію Мінських угод.
Ми віримо в те, що нормандський формат – це є правильний шлях і ми будемо і надалі його дотримуватися, незважаючи на перепониАнґела Меркель
«Ми віримо в те, що «нормандський формат» – це є правильний шлях і ми будемо і надалі його дотримуватися, незважаючи на перепони, які існують, щоби домогтися миру в Україні, політичної стабільності та територіальної цілісності», – сказала Меркель.
Тим часом для президента Петра Порошенка надзвичайно важливою є принципова позиція Німеччини щодо України, котра попри всі проблеми дотримується умов «нормандського формату», наполягаючи на суверенітеті, територіальній цілісності та незалежності України.
Президент України, як і канцлер Німеччини, наголосив на тому, що альтернативи Мінським угодам немає. Він поінформував Меркель про нове загострення ситуації на Донбасі і звинуватив у цьому російські війська.
«Це – варварські методи ведення вогню, коли обстріли ведуться із житлових районів, не даючи українським солдатам змоги захищатися», – повідомив президент України. Відтак він вимагав рішучих дій щодо Росії.
Ми впевнені у тому, що на сьогоднішній день потрібні об’єднані та рішучі дії, щоб мотивувати російську сторону сісти за стіл переговорівПетро Порошенко
«Ми впевнені у тому, що на сьогоднішній день потрібні об’єднані та рішучі дії, щоб мотивувати російську сторону сісти за стіл переговорів, мотивувати до імплементації Мінських угод у повному обсязі, передусім їхній безпековий компонент. Також припинити вбивство цивільного населення на Донбасі – це абсолютно неприйнятно, і тому наша координація має на сьогодні високу важливість», – сказав Порошенко на спільній прес-конференції у Берліні.
Водночас він додав, що для процесу розв’язання ситуації на Донбасі Україні потрібна Німеччина – як лідер у Європі, котрий би об’єднав європейські країни у протистоянні викликам, котрі виникли нині. Єдність і солідарність Європейського союзу – це те, чого очікує Україна від ЄС.
«Німці – на боці України»
Для німецького експерта Ульріха Шпека цей діловий візит слугує для обговорення позицій обох країн. В інтерв’ю Радіо Свобода він зауважив, що про його важливість свідчить уже сам факт особистого прийняття Порошенка канцлером Меркель.
Німецький експерт з питань трансатлантичних відносин Ульріх Шпек
Німці – на боці України, вони хочуть, щоб Україна в процесі розв’язання конфлікту просувалася уперед і виконувала власні зобов’язання. Складність щодо цього має російська сторонаУльріх Шпек
«Німці – на боці України, тому, звичайно, вони хочуть, щоб Україна в процесі розв’язання конфлікту просувалася уперед і виконувала власні зобов’язання. Складність щодо цього має російська сторона, тож Німеччина намагається повсякчас переконувати у цьому європейських партнерів. Це – берлінська лінія, якої дотримується канцлер», – зазначив Ульріх Шпек.
Щодо недавно призначеного міністра закордонних справ ФРН, то німецький експерт Шпек не певен, чи зможе Зіґмар Ґабріель гармонійно співпрацювати з канцлером Меркель, як це робив його попередник Франк-Вальтер Штайнмайєр.
«Щодо України відомство канцлера має керівну роль, що дуже добре функціонувало зі Штайнмайєром. Можливо, і Ґабріелю це вдасться, але він очевидно захоче тримати власну лінію. Причому можливостей у нього мало, тому в загальній ситуації з Україною я не думаю, що щось зміниться», – прогнозує німецький експерт.
У Берліні президент Петро Порошенко зустрівся із президентом Бундестагу Норбертом Ламмертом, міністром закордонних справ Зіґмаром Ґабріелем та представниками німецьких ділових кіл.