Український режисер Олег Сенцов, який голодує у російській в'язниці уже 26-й день, розбудив суспільну свідомість, важливо, щоб його почули якомога швидше. Так вважає актор, куратор театральної програми Porto Franko Олексій Гнатковський. За його словами, зброєю митців у сучасній війні є можливість формувати суспільну думку і національну ідею. Тому Porto Franko теж долучиться до акцій на захист режисера. Чого очікувати від мистецького фестивалю, в інтерв’ю Радіо Свобода розповів Олексій Гнатковський.
– 13 червня розпочнеться наймасштабніший франківський фестиваль Porto Frankо. Як анонсується, його хедлайнером буде літак, він виконуватиме композицію разом з оркестром, яку спеціально для нього написали. Пане Гнатковський, як це можливо і наскільки музичним є літак?
– Ми говоримо про відкриття фестивалю. Це буде «Аерофонія», і головним виконавцем справді буде український літак Ан-2. Уявіть: футбольний стадіон, ми прив’язуємо літак до землі, блокуємо його, вмикаємо, і він слугує нам музичним інструментом. У цей час диригент керує і літаком, і оркестром – разом вони гратимуть оперу.
Олексій Гнатковський, актор, куратор театральної програми Porto Franko-2018
Чому літак? Бо він крутий! Такого ще не було ніде
Чому літак? Бо він крутий! Такого ще не було ніде. І він дійсно звучить, з музичної точки зору у нього унікальний звук. Коли нам його ввімкнули, ми приєднали до нього систему, прослухали його частоту і діапазон, записали. І вже в студії композитори спеціально для нього написали музику.
Зокрема, під час відкриття також буде балет літаків у небі і балет екскаваторів на землі. Це буде футуристична опера, яка, вочевидь, ввійде в книгу рекордів Гіннеса. Такого в Україні точно ще не було. Це дуже в дусі Porto Franko. Бо це фестиваль, який відкриває нові течії і нові тенденції, комбінує непоєднувані речі. Загалом, зараз Україна перебуває в авангарді мистецьких процесів.
Your browser doesn’t support HTML5
Літак Ан-2 «співатиме» з оркестром на відкритті Porto Franko-2018
– Цьогорічна концепція фестивалю – повітряний порт. Як вона втілюватиметься?
– От біля нашого драмтеатру уже стоїть Мі-8 – величезний вертоліт, у якого лише одна лопать довжиною шість метрів. У ньому буде звучати специфічна музика і відбуватимуться перформанси для 25 глядачів. Це унікально. А згодом ми певно що залишимо його собі, і в літаку буде нова сцена театру.
Вертоліт біля Івано-Франківського драматичного театру
Більше того, різноманітні аеромобільні інсталяції будуть розміщенні по всьому Івано-Франківську, це будуть великі і маленькі літаки, гелікоптери. Близько десяти по всьому місту. Але наша мета – не просто привезти літаки, кожен буде відігравати свою мистецьку функцію. Вони будуть осередком різних мистецьких акцій.
Унікальність Porto Franko в тому, що його локацією є все місто цілодобово. Тобто в усьому місті розміщені арт-об’єкти. Локації будуть в аеропорту, театрі, в палаці Потоцьких, на заводах, міських площах і так далі.
– Чого очікувати від театральної програми фестивалю?
Нам вдалося запросити двох велетів світової режисури – Еймунтаса Някрошюса і Оскараса Коршуноваса
– Цьогорічну театральну програму я збирав таким чином, щоб дати можливість глядачам побачити увесь спектр театрального життя. Ми, звісно, не покажемо усі тисячу відтінків, але головні напрямки будуть.
Нам вдалося запросити на фестиваль двох велетів світової режисури – Еймунтаса Някрошюса і Оскараса Коршуноваса з Литви. Це так само ніби запросити Aerosmith і The Rolling Stones. Реально. Як вирішити, хто з них буде хедлайнером? Це два рівновеликі велети театральної думки і філософії. І вони уникають потрапляння на один фестиваль одночасно. І це надвелика наша перемога.
Your browser doesn’t support HTML5
Porto Franko-2018 прийматиме світових театральних «велетів» – Гнатковський
– Які аргументи ви для них знайшли?
Вони знали про Porto Franko. Крім того, вони справді вболівають за Україну, їм цікаво
– Вони знали про Porto Franko. Це означає, що про фестиваль знають у світі і на такому рівні. І це дуже круто, тому що нам не довелося дуже їх переконувати. Крім того, вони справді вболівають за Україну, їм цікаво. Ми спеціально їхали до Коршуноваса на шоу-кейс, але оскільки у нас є ще зв’язок з Някрошюсом, то ми і до нього завітали.
Посольство Литви забезпечать проживання, проїзд режисерів і транспортування декорацій. Бо уявіть – привезти такого велета в Україну! Чому їх не возять? Бо це дорого. А по-друге, вони й самі не їздять куди попадя.
Вистава «Книга Йова» (Литва), фото надала прес-служба Porto Franko
От стоїть величезний комод із шухлядами – і раптом перетворюється в хмарину!
Някрошюс привезе виставу «Книга Йова». Це одна з останніх його постановок за біблійним текстом, де він сучасними побутовими засобами будує непобутову історію. От стоїть величезний комод із шухлядами – і раптом перетворюється в хмарину! Не за рахунок того, що трансформується, а актори роблять з нього хмару. Він бере метафорами. Някрошюс майстер катарсису – очищення. Він створює атмосферу, яка поглинає людину на початку і не відпускає вже до кінця.
Це дуже психологічний театр. Так, що просто дах зносить
А Коршуновас покаже виставу «Чайка», яка закриває наш фестиваль. Це всесвітньо відома постановка – дуже психологічний театр, вони працюють на емоційному зриві. Так, що просто дах зносить. Під час вистави актори сидять у залі, і незрозуміло хто актор, а хто глядач, це теж велика метафора.
Вистава «Чайка» (Литва), фото надала прес-служба Porto Franko
Це не ті шароварні речі, яким нас Радянський союз напихав, це справжнє українське джерело
Також у нас буде вистава Наталії Половинки, з її лабораторії «Сад божественних пісень» – «Весілля». Буде цікаве поєднання сучасного театру з автентичним українським співом. Це не ті шароварні речі, яким нас Радянський Союз напихав, це справжнє українське джерело.
Так само у нас є вистава «Модільяні» Ростислава Держипільського. Це вистава-перформанс. Ми її граємо не на сцені, а в декораційному цеху. А глядачі лежать на лікарняних ліжках. Ця метафморфоза, з одного боку, про Модільяні, а з іншого – про психлікарню. Художники, які дивитимуться виставу, малюватимуть свої рефлексії, а Олег Вергеліс, просто зупиняючи виставу, проводитиме лекції.
Вистава «Модільяні» (Україна), фото надала прес-служба Porto Franko
– Нині у світі проводять акції на підтримку Олега Сенцова, який оголосив безстрокове голодування у російській в’язниці. Чи висловлюватиметься про це Porto Franko?
– Кожен митець, як і кожен громадянин України, має позицію щодо цього. Очевидно, що ми будемо виявляти її в мистецькому полі, як можемо. Для того, щоб розширити коло людей, яким ця тема болить і турбує.
Той, хто говорить, що мистецтво має бути аполітичним, – озвучує абсолютно лукаву позицію. Це фарисейство
Я навіть скажу більше: той, хто говорить, що мистецтво має бути аполітичним, відокремленим від процесів і явищ, що відбуваються в країні, – озвучує абсолютно лукаву позицію. Це фарисейство. Тому що митець стоїть в авангарді всіх явищ і процесів, які відбуваються в країні. Чому? Тому що мистецтво формує смак, думку, зокрема, суспільну, і формує ідею, зокрема, національну.
Your browser doesn’t support HTML5
Гнатковський про мистецтво, політику і Сенцова
Так, у нас є державні інститути, які б мали це робити, але вони цього не роблять, або роблять недостатньо, або вдають, що роблять. А митців, які мають свою позицію, в Україні дуже багато. Є, звісно, митці, які готові цю позицію продати за гонорар на різних каналах, наприклад, на 9 травня.
Автомат митців – це формування національної ідеї, загального вектора
Але є ті, які справді формують національну думку. І от Олег Сенцов серед них. З митця він став рупором, який говорить про це, і під його прапором формується ціла когорта небайдужих. Що є нашим, митців, автоматом у цій війні? Тому що в кожного є свою зброя, якою ми захищаємо територію і нападаємо на ворога. Наш автомат – це формування цієї ідеї, загального вектора. Тому митці не мають права бути зараз осторонь політики.
Сенцов став рупором і закликом до спротиву, будильником для свідомості. Для багатьох людей має прозвучати цей дзвінок
Сенцов став рупором і закликом до спротиву, будильником для свідомості. Для багатьох людей та інституцій сьогодні має прозвучати цей дзвінок. І він прозвучить. І дуже важливо, щоб це сталося якомога раніше, щоб Сенцова почули, інакше наслідки можуть бути дуже фатальними. І очевидно, що фестиваль не залишатиметься осторонь. Наше завдання зараз будити суспільство.
– Існує думка, що, зокрема, Porto Franko – це та українська противага чи щит проти «русской весны», радянщини, несмаку з російською попсою і серіалами.
Porto Franko – це вже майбутнє. А «русская весна», радянщина – це минуле, «динозаври»
– Porto Franko – не противага цій «русской весне» і навіть не щит. Фестиваль Porto Franko – це вже майбутнє. А «русская весна», радянщина – це минуле, «динозаври». Якщо ми будемо дивитися в минуле, то про майбутнє нам буде важко думати. І таким чином це питання має стояти для нас усіх. Бо це не те, з чим ми маємо боротися, а те, з чого маємо сміятися.
«Русская весна» існує, бо про неї говорять. Знаєте, це як зі злом, якщо його почати озвучувати, то воно прийде, якщо про нього забути і робити добро, то питання відпаде.
Питання не в попсі і не в серіалах, а в наших телеканалах, які в ефір дають такої низької якості продукт. І мені здається, що це навмисно
Питання не в попсі і не в серіалах, а в наших телеканалах, які в ефір дають такої низької якості продукт. І мені здається, що це робиться не від незнання, а навмисно. І це навіть не безвекторність і не безідейність, а споганення всього українського. Ніби українці – примітивні і тупі. Тому завдання митців – формувати смак.
– На прикладі Івано-Франківська, чи відбувається в Україні культурна децентралізація?
– Децентралізацію мистецтва не можна зробити штучно. Не можна сказати: «Децентралізуйся!». А взагалі центр де? Все залежить від особистостей на місцях. Один у полі воїн. Він може встати і піти, за ним піде якась частина людей. Кожен може стати раптом центром. Що робити, щоб відбувалася децентралізація? В більшій мірі не заважати. А також на рівні держави приймати правильні закони.
Ми зараз перебуваємо в точці безмежних можливостей, в точці зльоту
Ми зараз перебуваємо в точці безмежних можливостей, в точці зльоту, в точці відриву від землі. І від нас залежить: чи самі підемо в небо, чи відірвемося від землі. В Україні зараз багато людей, які мають сміливість брати на себе відповідальність і мають позицію. Ми маємо зараз все, щоб йти далі. Не варто зараз згадувати про те, що заважало, чому раніше не вийшло. Треба йти вперед, це як в бою, ти йдеш вперед і тільки помічаєш, хто поряд йде. Ти не береш їх за руку, ти просто йдеш разом з ними.