22 лютого на зустрічі міністрів закордонних справ ЄС у Брюсселі вирішується якою буде подальша політика Євросоюзу щодо Росії. Депутат Європарламенту Сергій Лагодинський розповів телеканалу «Настоящее время», створеному Радіо Свобода за участі «Голосу Америки», чому в Брюсселі відчувають утому від відносин із Росією і коли можуть бути запроваджені нові санкції у зв'язку з ув'язненням російського опозиційного політика Олексія Навального.
– Я думаю, що на зустрічі вирішать, яким чином просувати санкції. Тоді рішення передадуть високому представнику з міжнародних відносин ЄС, уже добре усім відомому, пану Боррелю. От він і буде робити все необхідне, так би мовити, технічне підґрунтя, для запровадження санкцій.
– Скажіть, чи можете ви якимось чином прокоментувати вимогу Європейського суду з прав людини, який сказав, що потрібно негайно звільнити Олексія Навального. Наскільки це серйозна річ? Що буде, якщо Росія і далі ігноруватиме цю вимогу? Експерти починають обговорювати можливий вихід Росії з Ради Європи.
– Тут ситуація складна, тому що дійсно якихось правових важелів, які б могли зараз швидко працювати немає. Проте це рішення містить можливість передати його на розгляд Ради міністрів Ради Європи, і знову ж Рада міністрів буде вирішувати, що робити на політичному рівні.
Що стосується юридичного виміру, то це дуже складно. Санкції, наскільки я розумію, згідно із Конвенцією з прав людини можуть бути запроваджені, якщо є фінальне, тобто остаточне, рішення по суті. Це було не рішення по суті, це було тимчасове рішення для того, щоб врятувати життя людині в даному випадку. Але це рішення Росія може ігнорувати (це не перше рішення, яке ігнорує Російська Федерація). До речі, не тільки вона, Туреччина теж ігнорує такі рішення.
Міністр закордонних справ Росії Сергій Лавров
Я просто думаю, що зараз буде принципова дискусія про те, що робити з такими країнами, як Росія і Туреччина. І політичний тиск для того, щоб відібрати в Росії право голосу в Раді Європи, збільшиться.
Відбувається остаточна втрата репутації російської системи юстиції. Це підтвердження того, що російська система юстиції не хоче бути частиною цивілізованої, правової частини світу.
І в такому випадку – попри те, що я був завжди проти того, щоб у Росії відібрали право голосу, бо я вважаю, що дуже важливо, щоб цей суд був, щоб була можливість цієї інстанції для російського суспільства, – але якщо це не дає ніякого ефекту, то навіщо тоді взагалі мати таку інстанцію?!
Багато хто теж так вже вважає, і думають, що в Росії треба відібрати право голосу в Раді Європи.
– Це дуже взагалі цікава, так би мовити, сфера. Тому що, з одного боку, зрозуміло, що у різних країн світу, які об'єднані якимись спілками, особисті відносини з Росією теж можуть бути різними, але при цьому існує якась дуже така позиція, що набагато краще, навіть маючи якісь розбіжності, мати майданчик для того, щоб вести діалог з Росією. Але, здається, все більше і більше представників країн ЄС починають замислюватися, навіщо в принципі мати цей ринг, якщо друга сторона абсолютно ігнорує якісь прописані норми. Тобто немає жодного раціонального пояснення, чому потрібно продовжувати виконувати формальності.
– Розумієте, тут питання не тільки в Росії. Справа в тому, що Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) – це одна з перлин, скажімо так, юридичного прогресу в рамках всеєвропейського права і прав людини. І будь-яка таке нехтування рішень цього суду, причому таке, треба сказати, нахабне, «а Баба-яга проти», кремлівське – в принципі руйнує репутацію цього суду.
І тому дуже багато країн, багато експертів, які, може бути, навіть якось симпатизують російським громадянам, поставлені зараз перед питанням: «Чи можемо ми собі дозволити без якоїсь реакції, без якихось санкцій залишати таку поведінку?».
І знову ж таки, ще раз хочу наголосити – не тільки поведінку Росії, але і поведінку Туреччини теж, наприклад.
Тому ці санкції також і заходом самозбереження і збереження репутації і функцій цього суду. Тому без реакції це залишати дуже важко. І я думаю, що якась реакція повинна бути і буде.
– Наскільки змінилися настрої щодо Росії? Як взагалі розмовляти, вибачте за оціночне судження, із агресивно налаштованими країнами? Є якась втома?
– Ви абсолютно праві, є утома. Це втома в тому плані, що вже набридло. Набридло намагатися знайти якісь дипломатичні шляхи, якщо вони не працюють.