(Продовження, початок читайте тут і тут)
2019 рік ‒ друге судове слідство, інший склад суду. Цих ґрунтовно підготували, не дають подавати клопотання, вказувати на порушення, в прямому сенсі закривають рот! Ще й трьох військових прокурорів додали, смішно аж ‒ таку «гвардію» проти підсудних підготували!
БІЛЬШЕ ПО ТЕМІ: Крим.Реалії запустили оновлений новинний додатокКонвоїри сміються, кажуть: «Такого не пам'ятаємо, зазвичай у цих клітках мовчать, щоб не злити суддів, сподіваючись отримати менші терміни, а тут кожен суд як баттл ‒ уффф, кінець робочого дня ‒ раунд!»
Коли побачили на нас футболки з написами: «Кримські татари під прицілом Кремля», поховали камери
Судді вже відверто придумують причини для перерв: мабуть, перекурити або перекусити. Ми теж перекусили галетним печивом з сухпайка, провели молитву і вперед ‒ доводити свою невинність. А судді все обмежують нас, кажуть: «Підсудні, не політизуйте процес!»
І хто б це говорив? Самі запросили на попереднє слухання купу провладних ЗМІ ‒ «Россия-24», Рен-ТВ, «Звезда». Те ж саме ‒ на вирок. А коли побачили на нас футболки з написами: «Замовлення виконане», «Кримські татари під прицілом Кремля», поховали камери, не захотіли знімати!
Рефат Алімов, Арсен Джеппаров, Вадим Сірук, Емір-Усеїн Куку, Муслім Алієв і Інвер Бекіров (зліва направо) під час оголошення вироку в Південному окружному військовому суді, Ростов-на-Дону, Росія, листопад 2019 року
Ближче до вироку дружина почала привозити дочок. На той момент старшій було п'ять років, молодшій три роки. Далеко, важко до Ростова з дітками, але воно того варте ‒ діти мають бачити батька наживо, не в телевізорі чи ютубі, ‒ так вирішили. Ну і нехай, що через ґрати? Вони вже звикли, все знають, розуміють, швидко дорослішають, хоча очевидно, що молодшій важко сидіти годинами на місці, слухати нудні прокурорські роздуми... пожвавлюється, коли тато щось говорить з клітки, або інші для неї незнайомі чоловіки поруч зі мною.
Дружина Вадима Сірука Ганна Богачева з дочками – трирічною Амірою і піврічної Ханіфою у себе вдома, грудень 2016 року
У перерві підходять ближче, запускають мені повітряні поцілунки, махають ручкою, ловлю умовно поцілунки, їм теж відповідаю, таке ось спілкування у нас з дітками, слава Богу й на цьому!
День вироку ‒ приїхало дуже багато людей для підтримки з Криму, осіб 100. Пустили в зал тільки 40 осіб. Судді швидко, декларативно зачитує терміни, Джеппаров (Арсен Джеппаров ‒ КР) ‒ 7 років суворого режиму, Алімов (Рефат Алімов ‒ КР) ‒ 8 років суворого режиму, Куку (Емір-Усеїн Куку ‒ КР) ‒ 12 років суворого режиму, Сірук ‒ 12 років суворого режиму, Бекіров (Інвер Бекіров ‒ КР) ‒ 18 років суворого режиму, Алієв (Муслім Алієв ‒ КР) ‒ 19 років суворого режиму! Дивлюся в зал: мати не витримала, плаче, сестра плаче, дружина посміхається, усе розуміє ‒ розумничка, готував її. Це лише цифри на папері, вони нічого не вирішують, вирішує тільки Господь!
Після вироку розвезли всю нашу групу у різні СІЗО: мене, Мусліма та Емір-Усеїна в Новочеркаськ. Там пробули три місяці в одиночних камерах, читали, писали, готувалися до апеляції (там, до речі, й народилися мої вірші до пісні «Палаючi серця») (у грудні 2020 року Вадим Сірук став лауреатом літературної премії «Кримський інжир/Qırım İnciri» за вірш «Палаючi серця» («Палаючі серця») у спеціальній номінації «Слова свободи» ‒ ред.).
Потім повернули нас у СІЗО-1 Ростова-на-Дону для вторинного ознайомлення з кримінальною справою та протоколами суду. Ознайомлюватися з електронними й друкованими виданнями, вилученими під час обшуку в підсудних. Емір-Усеїн дістає з пачки газет «Відродження», які видавалися в Криму до 2014 року, один екземпляр за 2008 рік і каже з подивом: «Поглянь!» У заголовку великим шрифтом: «Прийде час, і президент Росії змінить і реформує Конституцію як йому завгодно під себе!» Емір з посмішкою говорить: «Ось бачиш, наші татари який точний аналіз зробили, прагматичний, ще у 2008 році».
Рефат Алімов, Арсен Джеппаров, Вадим Сірук та Емір-Усеїн Куку під час оголошення вироку в Південному окружному військовому суді. Ростов-на-Дону, Росія, 12 листопада 2019 року
Здивуванню не було меж ще й тому, що саме цього року, у лютому 2020 року, почали розмову про зміну конституції, а згодом провели голосування й конституцію змінили!
Я, пам'ятаю, довго сміявся й голосно, коли почув у Новочеркаську по радіо, як Терешкова, звертаючись до президента Росії говорила: мовляв, Володимир Володимирович, від імені й за бажанням народу звертаюся з проханням про внесення правки в Конституцію Росії про обнуління вашого терміну. У цей момент чую, як у коридорі після цієї новини жінка-конвоїр каже чоловікові: «Чув? А цар-то наш взагалі йти не хоче?» ‒ а той відповідає: «Так, певно на троні померти хоче». Я вибухнув сміхом...
(Далі буде)
Вадим Сірук, громадянський журналіст, активіст, правозахисними організаціями визнаний політичним в'язнем
Думки, висловлені в рубриці «Блоги», передають погляди самих авторів і не обов'язково відображають позицію редакції
Кримські «справи Хізб ут-Тахрір»
Представники міжнародної ісламської політичної організації «Хізб ут-Тахрір» називають своєю місією об'єднання всіх мусульманських країн в ісламському халіфаті, але вони відкидають терористичні методи досягнення цього і кажуть, що зазнають несправедливого переслідування в Росії та в окупованому нею в 2014 році Криму. Верховний суд Росії заборонив «Хізб ут-Тахрір» у 2003 році, включивши до списку об'єднань, названих «терористичними».
Захисники заарештованих і засуджених у «справі Хізб ут-Тахрір» кримчан вважають їх переслідування мотивованим за релігійною ознакою. Адвокати зазначають, що переслідувані у цій справі російськими правоохоронними органами – переважно кримські татари, а також українці, росіяни, таджики, азербайджанці та кримчани іншого етнічного походження, які сповідують іслам. Міжнародне право забороняє запроваджувати на окупованій території законодавство держави-окупанта.
Кримчани в російському ув'язненні
Після анексії Криму Росією навесні 2014 року на півострові почалися арешти російськими силовиками незалежних журналістів, громадських активістів, активістів кримськотатарського національного руху, членів Меджлісу кримськотатарського народу, а також кримських мусульман, підозрюваних у зв'язках із забороненими в Росії організаціями «Хізб ут-Тахрір» і «Таблігі Джемаат».
Уповноважена Верховної Ради України з прав людини Людмила Денісова озвучувала різну кількість українських політв'язнів, які перебувають у російському ув'язненні: від 113 до 115, з яких понад 80 – кримські татари. У списку Кримськотатарського ресурсного центру значаться 86 кримських політв'язнів. Такі ж цифри – у Кримської правозахисної групи.
Правозахисники та адвокати називають ці кримінальні справи переслідуванням за політичною, національною чи релігійною ознакою. Влада Росії заперечує ці причини переслідувань.