Президент України Володимир Зеленський 8 квітня приїхав з робочим візитом на Донбас, де з кінця березня триває загострення. Україна та угруповання «ДНР», «ЛНР» звинувачують один одного в порушенні перемир'я, а тим часом Росія концентрує свої війська в Криму, на Донбасі та на кордоні з Україною.
Лідери західних країн вже висловили стурбованість скупченням російської техніки, на що прессекретар російського президента Дмитро Пєсков відповів, що війська «вільні пересуватися територією Росії, де вважають за необхідне», і про жодну загрозу вторгнення це нібито не свідчить. У телефонній розмові з канцлером Німеччини Ангелою Меркель вже сам Володимир Путін поскаржився, що це Київ загострює ситуацію на лінії зіткнення на Донбасі.
Про ймовірність відновлення військових дій на Сході України, а також повномасштабного вторгнення Росії на материкову частину України з Криму в ефірі Радіо Крим.Реалії разом з ведучим Олександром Лащенком говорили російський військово-політичний експерт Юрій Федоров, керівник українського Центру військово-правових досліджень Олександр Мусієнко та керівник Українського інституту майбутнього Вадим Денисенко.
‒ Пане Юрію, чи можливий, на вашу думку, в умовах нинішнього загострення на Донбасі удар Росії на материкову Україну з боку Криму?
в планах російського Генерального штабу наступ уздовж траси Північно-Кримського каналу ‒ це цілком реальна перспективаЮрій Федоров
Федоров: Так, такий удар можливий, і є реальні сигнали, які свідчать про те, що в Москві такий варіант не те що не виключають, а до нього готуються. Я маю на увазі перекидання в Крим 56-ї десантно-штурмової бригади з Волгоградської області. Подібні частини та з'єднання призначені якраз для першого удару ‒ для того, щоб захопити плацдарм десь на території супротивника й утримувати його доти, поки туди не висадяться чи не будуть перекинуті вже серйозніші, значно більші частини. Десантно-штурмові бригади ‒ найбільш елітні частини російської, та й будь-якої армії просто тому, що вони покликані вирішувати дуже складні завдання. Те, що така бригада опинилася в Криму, свідчить про те, що в планах російського Генерального штабу, який, природно, доповідає Володимиру Путіну, наступ уздовж траси Північно-Кримського каналу ‒ це цілком реальна перспектива. Буде вона реалізована чи ні, сказати ніхто не може, тому що ніхто не може влізти в голову Володимира Путіна і зрозуміти, як він розмірковує. Як сказала свого часу Ангела Меркель, він живе в іншій реальності, і виключати рішення наступати з Криму я не став би.
Юрій Федоров
‒ У 2014-2015 роках у Росії було явно більше можливостей пробити сухопутний коридор до Криму. Але ж минуло вже сім років ‒ про який бліцкриг можна говорити зараз?
Втрати російських військ будуть непорівнянні з політичними цілями, які можна поставити перед нимиЮрій Федоров
Федоров: Я думаю, питання полягає в тому, чи здатний Путін ухвалювати раціональні рішення. Якщо дійсно спробувати позначити проблеми й труднощі, з якими зіткнеться російська армія при наступі з Криму або при пробиванні коридору через Маріуполь, звичайно, ухвалити таке рішення неможливо. Втрати російських військ будуть непорівнянні з політичними цілями, які можна поставити перед ними. А політичні цілі у Путіна очевидні ‒ це виправити свій власний рейтинг, підірваний низкою негативних процесів у самій Росії. Не можу не відзначити також висловлювання Джо Байдена про те, що Путін ‒ вбивця. Це важкий ляпас для російського президента, і тепер, як я припускаю, російський політичний і бюрократичний істеблішмент усе чекає: що, власне, зробить лідер? Якщо він не відреагує на образу, значить він слабкий ‒ а слабкий авторитарний вождь це небезпечна ситуація. Його в будь-який момент можуть захотіти змінити, тому що російській еліті, як й еліті будь-якого авторитарного режиму, потрібний лідер, який здатний захищати її інтереси. Якщо ж він не здатний захистити навіть власний престиж, то чи не замінити його якимось молодшим і ефективнішим персонажем?
‒ Тим часом на російському федеральному телебаченні в останні дні дуже багато говорять про можливу війну України проти угруповань «ДНР» і «ЛНР». Яке значення має ця пропаганда в загальній картині?
Федоров: Ця абсолютно безпардонна інформаційна кампанія, яка розгорнута сьогодні в Росії проти України, по-моєму, вже підходить до точки неповернення. Якщо дуже довго переконувати аудиторію в тому, що Україна ось-ось збирається захопити ці самі окуповані території, то врешті-решт вже не так просто сказати: мовляв, хлопці, ми погарячкували трохи, ну підвели війська до українських кордонів, тепер відводимо. Один відомий британський політик якось сказав, що політичні лідери та партії гинуть тоді, коли починають вірити у власну брехню, у власні нісенітниці. Так ось, у мене відчуття таке, що російська еліта вже починає вірити у власну пропаганду ‒ а це найнебезпечніше. І потім, ми ж не дуже розуміємо, що є в тих червоних течках, які кладуть щоранку на стіл Володимиру Путіну ‒ з них він черпає уявлення про те, що відбувається у світі.
‒ Чи може Україна розраховувати на підтримку Заходу в разі російського наступу на Україну?
Федоров: Сьогодні Байден та інші американські діячі досить рішуче підтримують український уряд у протистоянні з Москвою. Це теж, звичайно, не можуть не враховувати й Путін, і його оточення, яке серед іншого хоче зберегти свої капітали за кордоном. Так що ситуація дуже нестійка, нестабільна: є фактори, які підштовхують Москву до того, щоб почати військову агресію проти України, і є чинники, які змушують російську верхівку думати про те, які ж наслідки для Росії та для них особисто це може мати.
‒ Дякую. В ексклюзивному інтерв'ю Радіо Свобода радник української делегації в Тристоронній контактній групі з врегулювання на Донбасі Олексій Арестович висловив думку, що слід очікувати хіба що локального загострення на Донбасі:
«Моя особиста оцінка як людини, яка цікавиться військовими питаннями ‒ це я не як радник кажу ‒ збігається з оцінкою нашого Головного управління розвідки Міністерства оборони. Прогноз полягає в тому, що загострення на фронті фактично неминуче, можуть бути спроби просунутися далі, в глиб території України. Регіональної війни, або ж нападу з півночі, з півдня, з кримського напрямку, поки не передбачається ‒ і тим більше повномасштабної війни, зокрема й тому, що Захід дуже однозначно дав зрозуміти, що Україна не залишиться одна й отримає військову допомогу. Розмір цієї допомоги може не порадувати кремлівський режим».
‒ Ваша думка щодо можливого російського наступу, Олександре?
Не думаю, що може йтися про якісь повномасштабні бойові дії що на кримському напрямку, що на північно-східномуОлександр Мусієнко
Мусієнко: Дивлячись в якому напрямку й дивлячись з якою метою. Перший варіант для загострення ‒ Крим, ця тема вже більше ніж рік обговорюється. Другий варіант ‒ Донбас, третій ‒ повномасштабний наступ на усіх напрямах, щоб виконати завдання знешкодження українських угруповань «Північ» або «Схід». Мені здається, що найбільш імовірне загострення на Донбасі ‒ вже відбувається, власне кажучи. За останні тижні, на жаль, є загиблі й поранені українські військовослужбовці, процес іде. Я думаю, що російські угруповання в розмірі трьох-чотирьох тисяч осіб, які перекидаються практично впритул до Донецької області, швидше за все, зайдуть на окуповані території для посилення двох армійських корпусів, які там діють. У зв'язку з цим, на жаль, може загостриться ситуація, але я не думаю, що може йтися про якісь повномасштабні бойові дії що на кримському напрямку, що на північно-східному.
Олександр Мусієнко
‒ Але навіщо тоді стягувати стільки солдатів і військової техніки до українського кордону?
Ми спостерігаємо все-таки інформаційно-психологічний тиск на Україну, на ЄвропуОлександр Мусієнко
Мусієнко: У мене враження, що росіяни хочуть, щоб усі максимально побачили моделі озброєння, які вони звозять з усієї країни. Це настільки показово, настільки вони це не приховують ‒ мені здається, так масштабні наступи не готуються. Ефект несподіванки вже давно втрачений, так що ми спостерігаємо все-таки інформаційно-психологічний тиск на Україну, на Європу: мовляв, не хочете домовлятися з Росією, а от яка в нас армія, ось ми вам будемо погрожувати всім ‒ й українцям, і європейцям, й іншим. І тут же Дмитро Козак (заступник голови адміністрації президента Росії ‒ КР) зробив заяву, що, у принципі, врегулювати конфлікт на Донбасі можна за рік. Таким чином росіяни дають зрозуміти, що незважаючи на стягування військової техніки, відкривається невелике вікно можливостей для переговорів.
‒ Дмитро Козак також сказав, що початок бойових дій на Донбасі з боку Києва ‒ «це початок кінця України». Вадиме, чи буде Путін домовлятися, чи ж готовий вдарити по Україні?
Можливе не тільки загострення на Донбасі, а й спроби захопити як мінімум дамбу Північно-Кримського каналуВадим Денисенко
Денисенко: Сьогодні ситуація, напевно, найгостріша за останні сім років ‒ після Іловайська у 2014-му. Дійсно, в Криму зараз критична ситуація з водою, але це лише одна частина історії. Наскільки я знаю, на 21 квітня призначене послання Путіна до російського народу, і це буде початком виборчої кампанії до Держдуми, враховуючи, що вибори відбудуться вже восени. Потрібно підігріти інтерес до цього виступу, і саме з цієї точки зору варто розглядати нинішнє загострення. На жаль, воно викликане ось цими політичними моментами. Судячи з усього, однією з головних складових виборів 2021 року в Росії буде ситуація в Україні та проблеми з водою в Криму. Існує досить серйозна можливість ескалації конфлікту, хоча росіяни чудово розуміють, що армія у нас сьогодні вже не така, як у 2014 році, і для того, щоб з нами воювати, потрібно розтягувати сили. Можливе не тільки загострення на Донбасі, а й спроби захопити як мінімум дамбу Північно-Кримського каналу. Потім, можливо, росіяни навіть підуть з цієї території, але їм треба змусити Україну тим або іншим способом пустити воду в Крим.
Вадим Денисенко
‒ Однак, судячи з більш ранніх заяв фахівців, відновити постачання води після багаторічної перерви далеко не так просто.
Потрібно зробити щось для зростання рейтингу «Единой России» ‒ це або маленька переможна війна, або велика гібридна, жорстка дипломатична війнаВадим Денисенко
Денисенко: Насправді, це буде радше символічний жест. Дійсно, щоб запустити воду в Північно-Кримський канал, по-перше, треба відремонтувати насосну станцію Красноперекопська, по-друге, запуск води ‒ це ціла технологія. Це завжди робиться наприкінці лютого ‒ початку березня, коли спершу пускають невелику кількість води для так званого замочування каналу. Тому технічно вода в Крим навряд чи зможе піти раніше весни наступного року. Але в цьому випадку це питання політичне і питання осінніх виборів, а не питання постачання води до Криму в якійсь короткій перспективі. Потрібно зробити щось для зростання рейтингу «Единой России» ‒ це або маленька переможна війна, або велика гібридна, жорстка дипломатична війна, в результаті якої Україна піде на якісь поступки. Наприклад, Росія може перекрити Азовське море, і у нас буде закритий порт Маріуполь, експорт дуже ускладниться.
‒ Чи зможе Україна вистояти й дати відсіч?
Денисенко: Це можливо, але, на жаль, влада не робить усього, що від неї залежить. Нам сьогодні потрібно в короткочасній перспективі поставити на озброєння нашим силам ракети «Нептун», які можуть бити по цілях до двохсот кілометрів. Загалом потрібно вже зараз швидкими темпами щось вирішувати з оборонним замовленням, зробити збори резервістів і думати над тим, як правильно провести мобілізацію.
(Текст підготував Владислав Ленцев)
Анексія Криму Росією
У лютому 2014 року в Криму з'являлися озброєні люди в формі без розпізнавальних знаків, які захопили будівлю Верховної Ради Криму, Сімферопольський аеропорт, Керченську поромну переправу, інші стратегічні об'єкти, а також блокували дії українських військ. Російська влада спочатку відмовлялася визнавати, що ці озброєні люди є військовослужбовцями російської армії. Пізніше президент Росії Володимир Путін визнав, що це були російські військові.
16 березня 2014 року на території Криму і Севастополя відбувся невизнаний більшістю країн світу «референдум» про статус півострова, за результатами якого Росія включила Крим до свого складу. Ні Україна, ні Європейський союз, ні США не визнали результати голосування на «референдумі». Президент Росії Володимир Путін 18 березня оголосив про «приєднання» Криму до Росії.
Міжнародні організації визнали окупацію та анексію Криму незаконними і засудили дії Росії. Країни Заходу запровадили економічні санкції. Росія заперечує анексію півострова та називає це «відновленням історичної справедливості». Верховна Рада України офіційно оголосила датою початку тимчасової окупації Криму і Севастополя Росією 20 лютого 2014 року.